Ліхенофільні гриби: від паразитів до коменсалів
Дармостук В.В.
Херсонський державний університет
Національний природний парк «Нижньодніпровський»
e-mail: valeriy_d@i.ua

Lichenicolous fungi: from parasites to commensal
Darmostuk V.V.
Kherson State University
Nyzhniodniprovskyi National Natural Park
e-mail: valeriy_d@i.ua

The evolution of views about interaction between lichens and lichenicolous fungi has been analyzed. We propose to use upgraded classification that includes three main groups. There are mycoparasites, phycoparasites and saprobes.

Лишайники являють собою відкриті симбіотині системи, що включають мінімум два компоненти – біотрофний грибний (мікобіонт) та автотрофний (ціанобактерії та/або зелені водорості). Як і будь-яка інша жива система, вони є важливою екологічною нішею для розвитку та життєдіяльності інших організмів (бактерій, водоростей, грибів тощо). Гриби, що зростають на лишайниках (як ліхенізовані так і неліхенізовані), викликаючи певні симптоми ураження або не проявляючи себе у сучасній літературі називають лишайниковим мікобіомом (Muggia, Grube, 2018) або ліхенофільними грибами в широкому розумінні (Hafellner, 2018).
Вивчення відносин між лишайниками та грибами, що поселяються на них мають більш ніж сторічну історію. Перші згадки про окремі аспекти відносин грибів, що поселяються на лишайниках з їх господарями ми знаходимо в роботі В. Зопфа «Ueber Nebensymbiose (Parasymbiose)» (Zopf, 1897), де автор спираючись на свої спостереження висунув гіпотезу, що подібні гриби не проявляють себе як облігатні паразити, адже симбіотичні відносини між компонентами слані лишайників не порушені, тому ці гриби він називає парасимбіонтами – третім компонентом симбіотичних відносин. Через 70 років дослідники знову повертаються до вивчення відносин між лишайниками та грибами, що зростають на них. Одним з перших до цього питання повернувся Р. Сантесон (1967).
Подальша активізація досліджень у цьому напрямку спричинила розробку кількох класифікаційних схем, які зводяться до виділення наступних груп (Hawksworth, 1982, 1988, 2003; Lawrey, Diederich, 2003; Журбенко, 2013): паразити – види, що викликають деградацію слані та смерть господаря; сапрофіти (або сапроби) – види, що поселяються на господарях та мають механічні пошкодження або ж ослаблені розвитком інших грибів; коменсали (парасимбіонти) – чисельна група, що розвиваються на лишайниках не викликаючи жодних візуальних проявів. Також, інколи в окремі групи були винесені ліхенофільні лишайники та галоутворюючі ліхенофільні гриби.
Ми пропонуємо класифікувати типи відносин ліхенофільних грибів з господарями за такою схемою: 1. мікопаразити – група грибів, які поселяючись на лишайниках вражають мікобіонт (до групи входять біотрофи та некротрофи); 2. фікопаразити, що отримують поживні речовини від клітин водоростей, при цьому не порушуючи їх життєдіяльності (до групи входять коменсали та ліхенофільні лишайники); 3. сапроби, які активно уражають обидва компонента слані господаря (до групи відносять епіфітні, грунтові або ж фітопатогенні гриби).